Subs af DB4Ever www.danishbits.org
Siden tidernes morgen -
- har fortællere fortryllet publikum med deres ord.
Men der findes en endnu sjældnere gave:
Der er dem, som ved at læse højt -
- kan bringe karakterne til live.
Ud af bøger, og ind i vores verden.
Fald i søvn nu. Fald i søvn, lille pige.
- Måske det her hjælper. Lad mig læse for hende. - Hun er for lille.
Nej.
Hvorfor læser du ikke for mig?
''Der var engang, en sød lille pige -
- som var elsket, af alle folk hun mødte -
- men specielt hendes bedstemor som ville give hende alt.
Engang gav hun hende, en lille rød hue af fløjl.
Hvad er det?
Hvad?
Jeg ved det ikke. Ingenting.
''Rødt fløjl passede hende så godt -
- at hun nægtede at gå med andet, men kun det.
Så hun blev kaldt: ''Den lille rødhætte''.
De fleste ''Sølvtunger'', er kendt for -
- at holde deres færdigheder hemmelige.
Men nogle ved slet ikke at de har dem -
- før det er for sent.
12 år senere Er det den rigtige vej? Næste sving til venstre.
Er du sikker? Fordi jeg tror vi missede det.
Hvem er chauffør? Far.
Hvem er navigatør? Mig.
- Har jeg nogensinde faret vild før? - Nej.
Nej.
Se, en vildmand
Her! Drej, venstre, venstre, venstre!
Den Alpe Antikvariske boghandel skulle være for enden af vejen her -
- og på højre side af pladsen.
Godt.
Forresten hvorfor er alle boghandlere vi besøger tusind år gamle?
Hvorfor kan vi ikke besøge en -
- som sælger varm kakao og bøger som er nye?
Hvad ville en bogbinder kunne byde mig, i en ny boghandel?
Jeg elsker gamle bøger. De marmoreret sider og læderomslagene.
Det her er stedet for mig.
- Måske finder du det her, Mo. - Finder hvad?
Den bog du altid leder efter.
- Jeg leder ikke efter noget specielt. - Du mener ikke jeg har bemærket det?
Du forlader aldrig en boghandel, før du har kigget alle hylder igennem.
- Gør vi ikke? - Nej, du går altid skuffet derfra.
Sommetider er dine øjne endda blevet lidt røde.
Det er fordi, bøgerne er gamle og støvede.
Hej, se spionen Harriet.
Jeg går indefor, skal du med?
- Den hemmelige have! - Jeg tror godt, du kan blive her.
God eftermiddag. Jeg er Mortimer Folchart.
Den berømte boglæge.
Det er lige på slaget.
Se på denne triste patient.
Tror du, vi kan redde ham?
- Jeg tror, at prognosen er god. - Fremragende.
- Det er noget af en samling du har. - Ja.
- Hvis du har lyst kan du kigge rundt. - Mange tak.
Fint, inteligent øje.
Hvad vil du sige til at kalde ham, Black Beauty?
Mit kære barn.
Forestil dig, Heidi.
Stenbuk's mænd ledte efter Støvfinger på det forkerte sted.
Sydvestlige ende af Skatteøen.
Han havde ikke forladt landsbyen.
Han havde slet ikke prøvet.
Støvfinger var i Punktum 's hus.
Hvad er det som kommer der over bakken? Det er et udyr af en slags!
Støvfinger.
Han kan ikke lide at blive nusset.
Og du skal være mere forsigtig.
Hans navn er Gwin.
Og jeg ved han er chamerende -
- men du ved hvad de siger om bøger og blade.
Ja jeg gør.
Jeg ved også hvad de siger om at tale med fremmede. Undskyld mig.
Men jeg er ikke en fremmede, Meggie.
Du kan ikke huske mig. Vi mødtes engang, da du var meget lille.
Men jeg er ikke en fremmede.
Hej, Sølvtunge.
Jeg havde lige en snak med din datter.
Meggie, gå over og vent i bilen.
Det er ok, han er en gammel ven.
- Far. - Gør det nu!
Lad du og jeg, gå os en lille tur.
Jeg har ledt efter dig.
Jeg har været et skridt bag dig i årevis.
Ventet på hvad det er du ledte efter.
Bare sig hvad du vil.
Du skal gøre det ret, det du gjorde galt, for ni år siden.
Og jeg advare dig, Stenbuk ved hvor du bor.
Hans mænd er der nu. Venter på du og din datter skal komme hjem.
- Han vil have du skal læse for ham. - Men så har han ikke heldet med sig.
Jeg læser ikke højt mere.
Hvis han finder dig, tror du så du har et valg.
Jeg kunne hjælpe med at gemme dig, men gør det ikke.
Ikke før du lover at sende mig hjem. Jeg har været her for lang tid.
Send mig hjem, Sølvtunge.
- Læs for mig. - Undskyld, jeg kan ikke hjælpe dig.
Det er for farligt. Det er ude af kontrol.
Hvis ikke du hjælper, finder jeg en som kan.
Bare giv mig bogen.
Hvilken bog? Jeg har ingen bog.
- Har du ikke bogen? - Nej.
Jeg har ledt overalt. Jeg har den ikke.
Hvad har du i tasken?
Fandt du endelig en?
Det er sjovt ikke? Underligt jeg dukker op her, lige på det tidspunkt.
Du ved der er tider i livet hvor alting bare passser sammen.
Men det er ikke et af dem nu!
Far!
- Meggie! - Hvad sker der?
Jeg sagde, du skulle blive i bilen! Løb!
Hop ind, hop ind!
Kom nu. Start!
Stop! Jeg prøver at hjælpe dig.
- Hvad laver du? Lad den lige. - Jeg vil se bogen!
Du må ikke røre den bog, forstået?
Jeg forstår det ikke. Jeg forstår slet ikke noget.
Hvad er det for en bog? Hvorfor ville den skøre mand med arrene have den?
- Hvorfor kalder han dig Sølvtunge? - Jeg kan ikke sige det.
- Du skal sige det. - Nej. Jeg skal beskytte dig.
Og din mor.
Min mor? Hvad har det at gøre med min mor?
Meggie, bare lad....
Jeg er bange, Mo.
Meggie, jeg skal nok tage mig af dig.
Det har jeg altid gjort og vil altid gøre.
Fortæl i det mindste hvor vi skal hen.
Vi skal til Italien.
Du har en god tante der. Det er meget vigtig vi kommer derhen. Okay?
Og Meggie ikke flere spørgsmål.
Så hun er venlig, hende min gode tante?
Du vil kunne lide hende.
Vil I så stoppe den satans klokke!
Efter et stykke tid. Vil du kunne lide hendes slags.
Sikkert.
Hvad?
Elinor.
Men er det ikke min elskede Thomas Hardy.
Jeg er så glad for du endelig fandt hertil igen, Mortimer.
Mine kære bøger er i forfærdlig tilstand og dårlig vedligeholdelse.
Det skal du ikke tage dig af, det ordner jeg.
Leg ikke med maden barn. Du er ikke en buksetrold.
Se på hende, hun er tynd som en sæbebobbel.
Hun minder mig om hendes mor.
Ikke kun hvis hun åbner munden. Hvis hun ellers gør det. Forresten...
Vi har ikke hørt fra hende, hvis det er det du mener.
Det gør heller ikke noget.
Jeg voksede op uden en mor. Og jeg har ikke taget skade af det.
Nej, min mor forsvandt pludselig på en safari og kom aldrig igen.
Det er hvad kvinderne i vores familie gør. De tager på eventyr lige pludselig.
Ikke mig, jeg ønsker at være hvor hvor jeg er.
Men din mor...
Hun ville have den ægte vare.
Min mor ville have mig.
Og pludselig en da var hun væk uden nogen forklaring.
- Er det hvad du kalder for et eventyr? - Nej det er hvad jeg kalder at opgive.
Godt gjort,Elinor.
Du ved det er sandheden.
Mor opgav os ikke.
Nej. Nej, hun gjorde ikke.
Jamen hvad skete der så med hende?
Jeg er ikke et barn mere. Jeg er næsten voksen nu.
Næsten.
Stor nok til at vide de vigtigste ting som er sket med mig.
Tror du ikke jeg har fundet ud af, hvorfor jeg ikke går i en normal skole?
Og hvorfor vi altid rejser rundt fra sted til sted.
I alle disse år har du ledt efter mor.
Og den bog, jeg forstår bare ikke helt de to ting....
Meggie.
Du må fortælle mig noget.
- Jeg skriver om hende sommetider. - Gør du?
Ja. Jeg finder på historier...
Finder du på historier? Meggie, du ved jeg ikke vil have sådan noget.
Men jeg er nødt til det.
Jeg føler ordene bringer hende tilbage til mig.
Ja.
De skrevene ord.
Det er en kraftfuld ting.
Du skal passe på med det.
Tror du vi nogensinde ser hende igen?
Det håber jeg vi gør, Meggie.
Det håber jeg vi gør.
Gå væk fra kassen! Tre skridt væk!
Hvad laver du? Stedet her er ikke for børn.
Det troede jeg var en klar aftale. Kom så, ud.
Undskyld, jeg ledte bare efter en bog at læse.
Er det et næseaftryk?
Har du nogen ide om hvor kostbart det manuskript er?
Ja, jeg ved det.
Så det gør du?
Det er persisk ikke?
Jeg kan se det på glansen -
- det pink, det blå og den guldmønstrede baggrund.
Måske fra omkring det sene 12.århundrede?
Bevars sikken en lille jeg-ved-alt.
Det er smukt.
Ja det er, er det ikke? Men jeg forguder bare alt fra Persien.
- Har du været i Persien? - Ja, masser af gange.
Ligesom i St. Petersborg, Paris, Midgård fjerntliggende planeter og Shangri-la.
Og jeg behøvede ikke forlade dette rum.
Bøger er eventyr. De indeholder mord, ødelæggelse og lidenskab.
De elsker alle som åbner dem.
Hvis jeg lover ikke at rører noget -
- kan jeg måske sidde her og læse lidt et stykke tid?
Det var vinduespladsen hvor hun plejede at rulle op og læse.
Hun?
Din mor.
Din far plejede at læse for hende.
Det var hendes.
Hvis bare et bogmærke bliver væk, låser jeg rummet af -
- og du vil aldrig se det indenfra igen, det kan jeg godt love.
Så åbnede Dorian Gray døren på halv.
Imens han gjorde det...
Farvel...
- Fanget...
Tørstig efter hævn...
Jeg prøvede at advare dig.
Jeg gav dig alle muligheder for at hjælpe mig, men du nægtede.
Alt du skulle var at læse mig tilbage. Du skulle have beholdt bogen.
Men du var nød til at løbe.
Så jeg henvendte mig til Stenbuk.
- Hvad? - Han lovede at hjælpe mig.
Hvad har du gjort?
Meggie!
Der er mænd udenfor! De prøver at bryde ind i huset!
Meggie!
Mo, pas på!
Mortimer, mine bøger!
Goddag, Sølvtunge.
- Punktum? - Har du savnet mig?
Stop!
- I analfabetiske skabninger! - Hold ham!
Det er mesterværker du ødelægger!
Mesterværker, dit uvidende fjols.
Stop! Jeg lover jeg dræber jer allesammen!
I ved jeg kan! Det vil blot tage et par ord!
Vi skal ikke bekymre os om dine ord hvis vi skære din tunge af!
Du husker da mit kalde-kort gør du ikke?
En, to, tre!
Hvis det ikke virker -
- så er der altid din datter.
- Slip mig så! - Ingen behøver at komme til skade.
Jo! Ilden! Ilden.
Blev vi ikke enige om det? Blev vi ikke enige om det?
Jo, vi blev enige, enige, enige!
Onde ånder, jeg bortmaner jer. Onde ånder, jeg bortmaner jer.
Far! Far!
Ja få dem ind i bilen.
- Du tager ikke også dem. - Stenbuk's ordre.
Efter dette lille vink med en vognstang skal -
- vi nok få farmand til at læse.
Meggie!
Bland ikke min datter ind i det her. For guds skyld hun er kun et barn.
- Nej stop, nej! - Hvad er det?
- Nej. - Mit eneste håb til at finde min kone.
- Mit eneste håb om at komme hjem! - Nej!
Hvad er det? Fortæl mig nu hvad der foregår.
Har din far aldrig læst en godnat historie, Meggie?
- Du må hellere spørge hvorfor ikke. - Giv mig det.
Det tager jeg!
Nej!
Kom skynd dig nu.
Mine bøger!
Kom så!
Meggie.
Hvor er vi?
De er her.
De kommer!
Hvor dejligt.
Efter dig.
Kom så ud! Ud!
De er frække!
Gå! Gå!
Det tikker.
Flyvende aber.
- Hvad er det her for et sted? - Jeg ved det ikke.
Velkommen til vores ydmyge bolig.
- Nyd opholdet. - Gå så!
Nej, jeg vil ikke dele dette skur, med alle de skrækkelige væsner.
Gå så, ind med dig!
Ind med dig!
Hvad laver vi her, Mortimer?
Hvor kommer alle de monstre fra?
Bøger.
De kom ud af bøger.
Hvad taler du om?
Mortimer, vær kvik og klar, eller jeg sværger at gøre dig arveløs.
Kom ud af bøger? Hvad mener du?
Kom her.
Meggie, -
- dette her er historien du har ventet på at hører.
Elinor, du var på en bogmesse -
- og vi passede huset for dig. Mig, Meggie, og din mor.
Og den aften var vi på bibloteket -
- åbnede jeg så en kopi af en bog vi lige havde købt.
Blækhjerte.
Det var god læsning. Fuld af eventyr og magi -
- og en skabning blev kaldt Skyggen. Frygtindgydende.
Jeg læste flere kapitler og ingenting skete.
Og så pludselig ud af ingenting -
- fra en middelalderlig verden af bogen: Først var det Stenbuk -
- en grådig bandit der arbejder for en ond hertug.
Så Punktum, hans knivsvingende makker.
Og så Støvfinger -
- en rejsende ildgølger med magiske krafter
Min stemme bragte dem frem.
Din stemme bragte dem ud fra fra bogen?
Og hendes mor kom ind.
Det er sådan det virker.
Støvfiner reddede os fra Stenbuk den aften.
Det var først der det gik op for mig, -
- Resa, din mor, -
- hun var væk.
De kom ud af bogen. Og hun tog afsted ind i den.
Resa!
Og derfor Meggie, var det den sidste nat jeg læste for dig.
Den nat hvor du mistede din mor.
Hun gik ind i bogen.
For guds skyld, Mortimer!
I alle disse år har du fået mig til at tænke det værste om Resa!
- Hvorfor fortalte du det ikke? - Ville du have troet på mig?
Du vil læse mor ud af bogen igen.
Det er derfor du har søtg efter Blækhjerte i alle disse år.
Hvis hun er i live mener du.
Du siger hun er fanget i den bog. Hvor ved du et fra?
Hvem siger hun kom derhen? Hvis hun altså er det -
- hvordan kan hun så overleve i ni år hvis bare monsterne er som de her?
Eller værre.
Hvordan ved du hvor hun er? Hvis hun altså stadig lever.
Hvordan ved du det?
- Det er ligesom illustrationen fra bogen. - Det er lidt skræmmende.
Det er hæsligt. Manden har ingen smag overhovedet
Vil du så stoppe med at skubbe mig!
Meggie, bare forestil dig du er i en bog. Børn undslipper altid i bøger.
Nej de gør ikke.
Husk den lille pige med svovlstikkerne.
De fandt hende i en gryde, frosset ihjel.
Gå.
Kom ind.
Vi har gemt de gode sæder til jer.
Stenbuk.
Jeg sagde, du skulle stoppe!
Vær så venlig.
Du er blevet gammel.
Du har fået et slot.
- Ja mon ikke jeg har. - Og en klipning.
Et smukt slot i en afsondret del af landet -
- langt fra nysgerrige blikke.
Ja, jeg har tilpasset mig ret godt til din verden, syntes du ikke?
Det må være din datter. Så meget liv foran sig.
Du er imidlertid en støjende gamle taske.
Du laver en støj uden at åbne munden.
Dit barbariske stykke populær fiktion.
Deres ondskab matcher deres dumhed!
Jeg ved ikke hvordan tingene er i denne, deres tredje rangs roman, -
- men hvor jeg kommer fra bruger man ikke tid på at hærge biblioteker
Mit livs arbejde blev ødelagt af en bunke ubelæste banditter!
Jeg har ingen tålmodighed tilovers for gamle åbenmundede damer.
Du kender min læser.
Darius, hvorfor viser vi ikke vores gæst, hvad jeg er oppe imod?
Læs det.
Men, men du sagde -
- jeg ikke b-b-behøvede at læse, når han endelig var her.
Ja, men jeg l-l-løj da jeg sagde det gjorde jeg ikke?
Læs bogen.
''Rapunzel havde flot l-l-langt hår.
Det var så fint som spundet guld.
Og da hun hørte...''
Hjælp! Nej!
Hjælp!
Ser du?
Se på skriften i hendes ansigt. Hun er kun blevet læst halvt ud af bogen
- Før hende til fangekælderen. - Nej!
- Og klip hendes hår - Nej
Jeg har ikke tænkt mig at læse højt, hvis det er det du forestiller dig.
- Ikke med dem i rummet - Vær venlig at bringe pigen op tak.
Du tager dine...
Sådan her vil det foregå: Du vil gøre alt hvad jeg siger du skal -
- ellers dræber jeg den gamle dame og låser din datter inden for evigt, forstået
Godt. Lad os få gang i tingene skal vi ikke?
Dette er en fantastisk bog fyldt med rigdomme.
Læser skatte ud af bogen?
Indtil videre. Nogen må betale for skaderne, og alle de lokale er løbet tør for penge.
Jeg advarer dig. Jeg har ingen kontrol over hvad der kommer og går.
Jeg aner ikke hvad der skal ske.
Det bliver sjovt så. Lad os give det en chance.
Kasim stirrede på skattene i grotten.
Bjerge af guld og sølv helt til loftet.
Stakke af silke og sække med juveler.
Kasim samlede alle de skatte han kunne bære -
- kun for at finde ud af at døren til hulen var blevet forsejlet.
Og ved Allahs vilje -
- havde han glemt kodeordet.
Han skreg, ''Åben Byg!''.
Men døren rykkede sig ikke. Kasim nævnte alle typer korn han kunne komme i tanke om.
''Åben boghvede!'' ''Åben hirse!''
Men døren åbnede stadig ikke.
Så kom lyden af hove.''
Sand.
''Kasim løb for at gemme sig, men faldt, og mønterne fløj i alle retninger.
Så blev der dæmpet sagt ''Åben sesam!''
Og døren åbnede -
- for at afsløre den mest modbydelige samling -
- banditter.''
Hvad?
Kan du se
Ja! Ja!
Sådan skal det gøres!
Se! Hvad sagde jeg?
Sæt den dreng i stalden og smid ham ind til den tikkende krokodille.
Men hvis han kom ud, hvem gik så ind?
Hjælp.
Det er min tur.
Præcis som du lovede.
Din tur?
Du mener denne.
Det er en fantastisk sjælden bog. Vi har søgt efter dem i årevis.
Jeg kan ikke sende dig tilbage. Jeg ved ikke hvordan.
Send os tilbage?
Hvorfor skulle vi ville tilbage -
- når jeres verden er så medgørlig?
Med jeres telefoner, jeres våben og...
Hvad hedder det der klistrede noget?
- Gaffatape. - Ja, gaffatape.
Jeg elsker gaffatape.
Desuden, hvad var jeg i Blækhjerte?
Slagngehoved's håndlanger.
Levede i skoven med alle de beskidte dyr.
Men se mig nu.
Jeg har et slot.
Jeg vil ikke tilbage. Det vil ingen af os.
For at være sikker på det, vil jeg gøre det jeg altid gør -
- når nogen graver en kopi frem af denne kedelige bog.
Du lovede jeg ville blive sendt hjem.
Ja, det gjorde jeg. Jeg løj, da jeg sagde det.
Jeg mener jeg er en løgner. Jeg lyver hele tiden. Løgn, løgn, løgn.
Efter alle disse år, burde han have regnet det ud nu.
- Nej! - Nej!
Fang den! Få den ud!
Nej!
Skal du gøre det hver eneste gang? Det er ynkeligt.
Gør det ikke!
Få så set på dine sår.
Eller er jeg nødsaget til at aflyse vores ugentlige gøgler aften.
Du ved hvor meget jeg ser frem til den aften. Lås dem inde.
Hej, Darius. Glem ikke at fodre krokodillen.
For fanden!
Nej, nej, nej. Han mente det ikke.
Han er bare sulten. Det er ikke hans skyld.
Han er en minotaur.
Han kan knap nok gå, takket være Darius og hans læsning.
Den hund har gjort meget.
kom ud med det halve af bogen tatoveret på vores hoveder. Se på mit øje.
Hvis du tror dette er skidt, så se det på min næse.
- Det er modbydeligt. - Ja, okay.
Så du kan forestille dig hvor glade vi er for du er her.
Henrykte. For nu har vi en der kan læse ordentligt.
Jeg gør mig selv ondt.
Igen.
Jeg forstår det ikke.
I Blækhjerte, blev mine hænder aldrig forbrændt.
Men her...!
Ild har ingen sans for humor.
Du prøver at flygte igen?
Resa -
- giv op.
Vi skal ingen steder.
Et øjeblik -
- havde jeg Blækhjerte i mine hænder.
Men det er aske nu.
Og jeg vil aldrig hjem.
Men du -
- har stadig håb.
Da Darius læste dig ud af Blækverdenen, efterlod han din stemme i den bog.
Men hvis du kunne snakke -
- ville du så fortælle mig din historie?
Ville du?
Nej.
Nej du ville ikke. Det er på grund af den måde jeg er skrevet, er det ikke?
Du mener jeg er svag og bedragerisk.
Det er ikke hele jeg.
Det er bare en drøm.
Det er bare en drøm. Det er bare en drøm.
Er du okay?
- Hvad er dit navn? - Jeg hedder Farid.
- Er du en af de 40 tyve? - Tal ikke til mig.
Ved du ikke det bringer ulykke at tale i en drøm? Dumme tøs.
Hvis du taler i en drøm, finder du aldrig tilbage.
''Dum''?
Det er dig der tror du er i en drøm. Jeg prøver bare at være sød.
Som om det rør mig.
Det er bare en drøm. Bare en drøm.
Kom hjem.
Kom nu hjem.
Godmorgen.
Tak.
Hvordan kan jeg gøre gengæld?
Resa, selvom jeg kunne finde nøglen, hvor ville du tage hen?
Det er din familie?
Det er din mand?
Din datter?
Du kom ind i bogen da jeg kom ud.
Du kom ind i bogen -
- da jeg kom ud -
- og da Darius læste dig ud igen.
Gwin.
Jeg får dig ud af disse lænker, og så skal du hjem.
Vi mødes i stalden.
Jeg har aldrig været så meget i kontrol før.
Jeg ved jeg kan få Resa ud af bogen.
Og måske sende Stenbuk tilbage.
Vi skal blot finde et andet eksemplar.
Det tog dig blot ni år at finde den sidste.
Jeg vil vædde med forfatteren har et eksemplar.
Hvis han lever vil jeg vædde med han har en.
Nogen må vide hvor han bor.
Sejt. Nu prøver vi at flygte, ikke?
Enten det eller blive smid for krokodillen.
Nogen må standse ham.
Før du siger noget; jeg er her for at redde dig.
Efter at have sat dem på blokken?
Du vil have din kone tilbage, så meget som jeg vil hjem til min familie.
Du mener der er en kopi mere af Blækhjerte derude, lad os finde den.
Og hvordan mener du vi skal flygte?
Side 14..
Den mægtige storm?
- Ind i borgen! - Af sted!
''Fra det høje nord hørtes den hylende vind -
- og onkel Henry og Dorothy kunne se -
- hvordan det lange græs bøjede sig i bølger for den kommende storm.
''Der er en cyklon på vej, Em. Jeg ser til dyrene''.''
Gode hunde.
''Pludselig stod onkel Henry op.'
Væk fra torvet!
''Han løb imod hytterne hvor køerne og hestene var.
Tante Em smed hendes arbejde og gik mod døren.
Et hurtigt blik fortalte hende om faren der lurede.
''Hurtigt, Dorothy! Løb mod kælderen!''
Der er hun! Kom så!
''Så skete noget underligt.
Huset hvirvlede rundt to eller tre gange og steg stille op i luften.
Dorothy havde det som om hun var på vej op i en ballon.''
Det burde kunne gøre det!
Lad os komme ud herfra!
De må være flygtet!
Hjælp mig!
Kom her! Af sted.
- Kom nu! - Bliv ved!
- Kom nu! - Efter dem!
Kom nu, op!
Du havde ret.
Mo!
- Gwin! - Meggie!
Meggie!
Se! Vent! Vent! Vent!
Bliv der!
Pas på!
Støvfinger!
Hvor skal vi hen?
Efterlad mig ikke!
Fangerne!
De flygter!
Løb!
- Skynd dig hop ind! - Løb, løb!
Ind, ind!
- Få fat i nøglerne, skynd dig! - Tag alle nøglerne!
- Hvilken? - Den med ni!
Vent, vent, vent, Gwin!
Kom nu, Gwin.
Kom nu! Okay, af sted!
Vent!
Pas på!
Tror du stadig du drømmer?
Hvad kan det ellers være?
Vi flyver.
Eller er det natten der flyver forbi os?
Han bor i Alassio.
Hvilken vej er det?
- Sydpå. - Sydpå?
Kan du ikke være lidt mere præcis?
Det slår en kamel.
Farid.
Hooligan.
Farid lidt tøj til dig. Ellers fryser du ihjel.
Det er åbentbart her.
Manden i fiskehandlen siger forfatteren bor i en lejlighed torvet.
Godt.
Jeg kommer ikke med.
Hvad mener du? Du skal med eller tror han ikke på mig.
Jeg ved ikke. Du kan være ret overbevisende.
- Hvad? - Han talte mig ud af bogen.
Bogen er lige her inden for din rækkevidde
Du er bange.
Du har aldrig læst Blækhjerte, har du?
Hvad er der at læse?
Jeg har levet der. Pånær i slutningen, og det har jeg ingen interesse i.
Hvorfor ikke?
Kender du slutningen af din historie, Meggie?
Nej. Og det regner jeg ikke med du vil.
Det ville være som at vende den sidste side af mysteriet.
- Hvor er det sjove i det? - Jeg tror jeg kender slutningen på min historie.
Jeg tager hjem
Hvorfor?
Undskyld. Det er bare for meget for mig.
Jeg foretrækker en historie der har fornuften til at blive på den side hvor den hører til.
Nej, jeg må tilbage til mine stakkels bøger
Jeg vil tage mig af dem, udbedre deres skader, sæt dem i orden.
- Det vil jeg gøre. Lad mig. - Her er nogle penge til dig.
Jeg har allerede købt min billet.
Farvel.
Held og lykke.
- Elinor -. - Lad hende gå.
Bliv ikke forkølet.
Farvel.
Her er det. Det må være her.
Det er her.
Hvad?
- Signor Fenoglio? - Ja?
Sir, mit navn er Mortimer Folchart.
- Jeg hedder Meggie. - Min datter.
- Jeg vil også være forfatter. - Vil du?
Ja. Giv mig noget at skrive med. Hurtigt, jeg har en kage i ovnen.
Du ser ud som om du er blevet udstoppet.
- Hvis du vil have en autograf, så giv mig en blyant. - Vi vil ikke jeg have en.
- Du vil ikke have en autograf? - Nej.
Hvorfor i himlens navn ringer du så på?
Altså...
Støvfinger er på havenen, vi er lige flygtet fra Stenbuks landsby, -
- og du vil ikke tro hvad Punktum prøvede på.
Hvad?
Kom hjem.
En god historie, det må jeg give dig.
Sølvtunge er et vidunderligt begreb. Gid jeg havde tænkt på det.
For absurt at tage seriøst.
Jeg ved mine karakterer jeg så troværdige at de virker som om de springer ud af siderne
Men det er bare ikke muligt.
Præcis som jeg forestillede mig ham.